Hyvä.
Ei. Ota uudestaan.
Oikein hyvä.
Hienosti tehty. Olet saanut aikaiseksi oikean korun, poikani.
Täydellinen kurtisaanille tai papille...
näppäiltäväksi päivällisen jälkeen. Toisin sanoen...
tämä viulu ei tule koskaan kantamaan minun nimeäni.
Kohdista vihasi työhön, poikani.
Pysy luonani ja opi.
1 miljoona. 1.600 miljoonaa. 1.600 miljoonaa.
Kaikille avoinna. 1,650 miljoonaa.
1.675 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Onko tuo tarjous, Herra? Älkää ujostelko. Hyvä, sitten otan sen.
1.700 miljoonaa.
1.725 miljoonaa. 1.725.
1.750 miljoonaa. Kiitos. Tarjous on 1.750 miljoonaa.
1.775 miljoonaa vasemmalla. - Herra Morritz.
- Olkaa hyvä älkääkä antako minun unohtaa tätä. - Oliko se tarjous, Herra? Eikö?
1.775 miljoonaa vasemmalla puolellani.
Puhelimitse nyt. Teitä vastaan, Herra.
1.775 miljoonaa. 1.810? 1.810 miljoonaa.
1.850. 1.875 vasemmalla.
Salissa. 1.900. 1.920. Salissa.
Kyllä, te olette mukana, Herra. 1.940.
Ei teidän, rouva. Ei kummankaan teidän. 1.940 miljoonaa.
Otan kymmenen. Haluatteko takaisin, Herra? Onko tuo kyllä vai ei? Eikö?
Stradivarius on nyt 1.940 miljoonaa.
1.950 vasemmalla puolellani. Teille siellä, 1.950.
Eikö teille, Herra? Ei teille? 1.950 miljoonaa Dollaria.
Kaikki valmista, sitten? Reilu varoitus.
Minä myyn nyt 1.950 miljoonalla.
Ja...myyty rouvalle vasemmalla puolellani.
Illan viimeinen myynti, arpanumero 72 kääntöpöydälle täällä.
Yön tähti, ja... Missä hän on?
Nicolo Bussottin viimeinen viulu vuonna 1681
Mestariteos Kultaiselta Ajalta. Ja jos hän haluaisi antaa meille ilon...
Tässä se nyt on, arpa 72... tämä niin kutsuttu "Punainen Viulu".
Ja tällä kertaa, viimeinen tarjous on 250.000 Dollaria.
Runsaasti mielenkiintoa täällä, tietysti. Avatkaamme, ja kuka haluaa aloittaa?
260.000 dollaria. Hyvää iltaa, Herra Ruselsky.
Madame?
-Cesca, voitko vieläkin nähdä tulevaisuuteen? - Voitko hyvin? Istu alas.
Huusitko minua? Olin puutarhassa.
- Voin tulla tänne, enkö voikin? - Tottakai.
- Tämä on osa taloani. - Tottakai, Madame.
Minulla on muutaman amuletti ja vähän luita sinulle.
Jos aviomiehesi sylkäisisi niihin, se auttaisi.
Oletko nälkäinen?
- Älä syö sitä, se on kalaa. - Entä sitten?
Lapsestasi tulee heikkoälyinen. Siinä se on.
Minulla on myös vähän kiviä sinulle, ja avain...
...jonka voit ripustaa kaulaasi. - Mieheni on kyllästynyt sylkemiseen.
Sylkemisessä ovat miehet hyviä.
Isän sylki on parasta mitä hän voi antaa.
Cesca, kerro minulle lapseni tulevaisuus.
- En voi tehdä sitä. - Älä huolehdi miehestäni.
Ei, se ei koske miestäsi...
Minä en yksinkertaisesti voi tehdä sitä.
Ymmärrän.
Kunnes lapsi on syntynyt, ovat teidän mielenne yhtä.
Silti...
...voin kertoa tulevaisuutesi. - Ei, olen jo sanonut, minua pelottaa.
Älkää viitsikö, Madame.
Viisi korttia.
Se on vain tulevaisuutta.
Mitä jos se on huono?
Minä teeskentelen etten näe sitä.
Kertokaa minulle kaikki.
Kuu.
Sinä saat pitkän elämän, täyden ja rikkaan.
Siellä...on tulossa matka.
Näen pitkän matkan.
Nicolo.
Jätä meidät rauhaan.
Sulje ovi.
Mikä nyt on? Miksi tulet tänne tuossa tilassasi?
- Minä tiesin että löydän sinut täältä. - Mikä on hätänä?
- Minä puhuin Cescan kanssa. - Entä sitten?
- Hän luki tulevaisuuteni. - Cesca! Hyvä Jumala!
Ja synnytyksestä, hän sanoi, tulee erittäin vaikea ja kivulias.
Niinhän ne aina ovat. Ei se ole ennustus!
- Me puhumme minusta! Miksi sinä kuuntelet Cescaa?
Hän on palvelusväkeämme. Minulla on erinomainen kätilö, tähtitieteilijöitä, lääkäri.
He tulevat kaikki olemaan läsnä.Se tulee menemään täydellisen hyvin. Minä tiedän.
- Mistä sinä sen tiedät? - Minä tiedän.
Nicolo...
Minä olen niin vanha synnyttäjäksi.
Tämä on viulu.
- Se on erilainen. - Minun on vielä lakattava se.
- Mutta on jotain... - Se on täydellinen.
Kaikki muu on roskaa, kaupustelijan krääsää tai roinaa.
Mutta tämä on mestarityö.
Tein sen pojalemme, Anna. Meidän pojastamme tulee muusikko.
Hän tulee elämään musiikille. Hän tulee tuomaan meille kunniaa...
ja kauneutta maailmaan, rakkaani.
-Nicolo... - Halusin...
yllättää sinut, mutta näethän, voin minäkin tehdä ennusteita.
Se on liian suuri pikkulapselle.
Hän kasvaa.
- Minun lapseni tulee täyden kuun aikaan. - Tule sänkyyn.
Olet mustasukkainen suhteestamme. Minun ja kuun.
Ei, en ole mustasukkainen.
Tiedän että palaat takaisin.
Mestari, eräs poika kysyy teitä.
- Lähetä hänet tiehensä. - Lääkäri lähetti hänet.
Luulen että teidän on parasta tulla.
- Vaimonne, Herra...lääkäri... - Mikä on hätänä?
Hän ei voi hyvin. Hän synnyttää.
Menkää ulos.
Ulos! Jättäkää minut yksin, Jumalan tähden!
1.650 miljoonaa. 1.675 miljoonaa.
Onko tuo tarjous, Herra! Älkää ujostelko. Hyvä on, otan sen.
- 1.700 miljoonaa. - Anteeksi, Herra Ruselsky.
Stradivarius on nyt kohonnut 1.725 miljoonaan.
Paul? 1.750. 1.1775 vasemmalla.
Puhelinta vastaan nyt. Teitä vastaan, Herra.
1.775 miljoonaa. 1.810. 1.810 miljoonaa dollaria.
1,850. 1,850. 1,875 dollaria.
- 1,900. - Kusipää!
1.920 salissa. Kyllä Herra, sain teidät.
- Hän ei tiedä mitään! Kuka?
- Morritz! 1.940 miljoonaa.
- 1.950 vasemmalla. - Hän on huijannut minua.
Kaikki siinä, vai?
Minä myyn nyt 1.950 miljoonan Yhdysvaltain dollarin edestä.
Myyty rouvalle vasemmalla puolellani.
Nyt, hyvät rouvat ja herra, illan viimeinen myynti, arpa numero 72.
Yön tähti. Missä se on?
Nicolo Bussottin viimeinen viulu, vuonna 1681.
Mestarityö Kultaiselta Ajalta. Jos hän antaisi meille ilon.
Ja siinä se on. Nyt, arpa numero 72, niin kutsuttu "Punainen Viulu".
Viimeinen tarjous on 250.000 dollaria.
Kuka lähtee siitä? 260.000 dollaria. Hyvää iltaa, Herra Ruselsky.
Sinun pitää puhdistaa viulu päivittäin. Pidä sitä hyvin.
Tämä on sinun viulusi niin kauan kun asut kanssamme orpokodissa.
Niin...
kirous on päällänne, Madame.
Vaara uhkaa niitä jotka tulevat orjiksenne.
Ja heitä tulee olemaan monta...
monta.
Se on voimakas kortti, Hirtettu Mies.
Näen vaaraa...
heikkoutta ja sairautta.
Olen pahoillani mutta en voi nähdä tarkempaa.
On olemassa monenlaista sairautta.
Nämä tiet, Beli Christoph!
Onko sinulla mitään ajatusta mitä olen kärsinyt. Ja näin pikaisesti?
Mikä voi olla niin kiireellistä ettei se voi odottaa ensi käyntiini?
- Meillä on eräs poika, Herra. - Teillä on monia poikia!
Tämä poika on ihme. Tulette näkemään.
Wien kuhisee ihmeitä.
Ei sellaista kuin hän. Meistä tuntui että teidän pitää nähdä hänet heti.
- Puhuuko hän ranskaa? - Ei, Herra, valitettavasti.
Kaikkien oppilaittenne pitäisi oppia ranskaa.
Se on musiikin kieli.
Se voitelee korvan ja kohottaa mielen!
Monsieur Poussin, tämä on Kaspar Weiss.
Mikä viulu tämä on? En ole nähnyt sitä ennen.
- Meillä on ollut se jo sadan vuoden ajan. - Aivan liian suuri hänelle.
Katso hänen käsiään. Hänen pitäisi soittaa lasten viululla.
Jopa Mozart...Jumala hänen sieluaan varjelkoon...
soitti Versailles'ssa lasten viululla.
Ei siinä ole mitään häpeällistä.
Etkö haluaisi pienempää soitinta?
Hän näyttää pärjäävän.
Anna hänen yrittää.
Soita, poikani. Soita.
No niin.
Monsieur Poussin?
Olemme varautuneet uhraamaan pienen summan...
auttaaksemme häntä opinnoissa.
Sanotaan että olet kunnon poika...
hyvätapainen ja puhdas. On ilo kuulla sellaista.
Mutta et pidä vihanneksista. Onko se totta?
- Kyllä, Herra. - Mistä sinä et pidä?
Porkkanoista, Herra. Enkä pavuista enkä kaalista enkä...
Nämä munkit eivät osaa laittaa ruokaa.
He kirjoittavat myös että sinulla on heikko sydän. Onko se totta?
Jos soittaa viulua, täytyy olla vahva sydän.
Usko minua. Ja vielä vahvempi jos elää Wienissä.
Tulet näkemään. Wien on raivostuttava kaupunki.
Raivostuttava, mutta mahtava.
Mahtava...
tämä kaupunki!
Antoinette!
Saanko esitellä sinulle...
Kaspar Weiss.
Yksi maailman lahjakkaimmista lapsista.
Mutta Georges, emme voi...
Vaimoni, Antoinette Poussin.
Hyvää päivää, Kaspar. Hauska tavata sinut.
Mene sisään. Näytän sinulle huoneesi hetken päästä.
Georges, kiltti! Ei meillä ole varaa pitää häntä!
Meillä ei ole varaa olla pitämättä.
Sinun soitossasi on jotain joka pakenee minulta.
Olen koettanut analysoida sitä, järkevästi, tieteellisin menetelmin.
Ensin, sinun kumarruksesi...
ja vasemman käden jäsentelysi.
Sinun näppäilysi, koristelusi sekä makusi.
Entä teoria! Teoria, myös, on tärkeää.
Sinä tarvitset paljon enemmän kuin innoitusta viulunsoittoon.
Sinulla pitää olla menetelmä. Sinun täytyy ajatella...
...sekä työtä! - Etkö sinä syö?
- Sinun on syötävä! - Haluatko jotain muuta?
Kokeile tätä juustoa. Luulen että pidät siitä. Se on Ranskalaista.
- Maista vähän. - Maista sitä.
Huomaat, vähän erilaista kuin munkkien muruinen juusto.
Jatka.
Kaspar, jos soitat hyvin, saat nauttia kaikkein parasta.
Meillä ei ole varaa hiiliin, jäämme ilman ruokaa!
Myy korusi! Myy Daavidisi! Hän äänesti kuninkaan teloituksen puolesta, se hirviö!
Poikani...
soita hyvin, ja saamme juustoa.
Viulu...juustoa.
- Voinko mennä huoneeseeni nyt? - Mene vain. Ja nuku hyvin.
Madame Poussin avustaa sinua rukouksissasi.
Miksi puhua ranskaa? Hän ei ymmärrä.
Niinpä hän oppii!
Haluan heidän saavan tietää kuka häntä on opettanut.
Hyvää huomenta, Poussin.
Olen ylpeä että olen vieraillut Tauferin orpokodissa kolme kertaa vuodessa...
tarjoten palveluitani opettajana, ikäänkuin auttajan hahmossa...
niille hyville kaapumiehille. Tänä vuonna, he kutsuivat aikaisin.
Olin epäilevä, mutta...
kun tämä lapsi kohotti jousensa...
kun hän soitti ensimmäisen nuottinsa, niin, Baron von Spielmann...
Tiesin että rukouksiini oli vastattu.
Olette saattaneet maailmaan toisen "Ihmelapsen".
Minulla ei ole teille rahaa, Poussin. Minulla ei ole tarjota konsertteja.
- Ei ole kyse rahasta. - Minä ehdotan että etsitte toisen mesenaatin.
- Täytyykö minun kerjätä? - Ettekö te tee juuri sitä?
Kyllä.
Minä kerjään.
Kolmen viikon päästä...
Minulla on yksityisesitys huoneistossani.
Prince Mannsfeld lähtee Preussiin.
hakemaan ihmelasta joka seuraisi hänen mukanaan.
Hänen on kuultava tätä poikaa.
Kolme viikkoa. Voitko olla valmis? Uskollisesti!
- Voisin olla valmis huomenna. - Oletko nyt varma, Poussin.
- Jos nolaat minut taas... - Minä olen hurmannut kruunupäät...
Missä ne päät nyt ovat? Kierivät uuden tasavallan viemäreissä.
Ei, ei, ei!
Ensimmäinen osuus, koko osuus,on soitettava näppäillen.
Nykyaikaisella tyylillä, hyvin ja huolella, mutta ei liian karkeasti.
- Sinä pidit siitä, etkö pitänytkin? Kyllä.
Olen ihastunut. Sinä soitat sen vielä uudelleen.
Sinä soitat sen vielä uudelleen ja uudelleen ja uudelleen.
Näetkö? Se on kellopeli metronomi, yksi keksinnöistäni.
Kutsun sitä Poussin-metriksi.
Sinä osoitat sitä kohtaan samaa kunnioitusta kuin minua kohtaan.
Se mitä juuri soitit vastaa tällaista tahtia.
Joka päivä, kun me edistymme...
painamme tähän pieneen palloon loven.
Kunnes eräänä päivänä, kolmen viikon päästä soitat tällä tavalla.
Maailma tulee kuulumaan sinulle!
Näetkös, Antoinette, on vielä eräs asia jota en ymmärrä.
Hänen viulussaan on ihana ääni, ja kaunis muoto.
- Tietysti, se on Italialainen. - Onko se arvokaskin?
- Miksi kysyt? - No, sillä voisi maksaa vuokran, jos koskaan...
Hän tulee soittamaan jumalallisesti, rakkaani.
- Voitko luottaa minuun? - Tottakai voin.
Mutta täytyykö hänen nukkua sen kanssa? Hän voi kieriä sen päälle.
Mitä? Nukkuuko hän sen kanssa?
Suoraan, ylpeästi. Nosta leukaa. Noin.
Täydellistä, jousesi. Sinä puristat. Kehosi on jäykkä, kyynärpääsi lukossa.
Tiesin että joku pidätteli sinua.
Jokin, mutten tiennyt mikä. Nyt se on aivan selvä.
Sinä olet viulusi orja. Se on ottanut sinut kokonaan.
Katsopas tuota. Juuri noin, erittäin hyvä.
Jos haluat kehittyä, Kaspar Weiss, sinun täytyy antaa mennä.
Mitä tarkoitatte, Herra? En ymmärrä.
Antoinette kertoi minulle että nukut viulusi kanssa.
Tänä yönä nukut yksin. Ilman viulua.
Ilman viuluasi!
Lääkäri!
Kiitos että tulitte näin pian.
Kiitos paljon, Tohtori. Hyvää yötä.
- Voitko paremmin? - Kyllä, kiitos.
Lääkäri sanoi että sydämesi on täytynyt pysähtyä hetkeksi.
Olen pahoillani.
Kaikki on hyvin nyt, mutta emme saa tämän toistua.
Olitko sinä huolissasi? Olitko huolestunut esityksen takia?
Kaikki kääntyy hyväksi. Sinä tiedät sen, etkö tiedäkin?
- Georges! - Kyllä, tiedän.
Kaspar, haluamme kertoa sinulle...
sinun ei täydy tehdä sitä jos et tahdo.
- Ei sinun ole pakko soittaa. - Eikö?
Voimme peruuttaa esityksen.
Kyllä me pärjäämme jollain tavalla.
Niin on parempi, kuin että sairastut, eikö? Sinun ei tarvitse tulla kuuluisaksi.
Eikö? Si....Kyllä.
Anteeksi...sairas.
Minä haluan tulla kuuluisaksi. Herra, minä todella tahdon.
Niin sitä pitää. Olen niin ylpeä sinusta.
Haluan että lepäät, rentoudut.
Madame Poussin tuo sinulle vieraan josta tulet ilahtumaan.
Kiitos, Madame.
Yksi, kaksi, kolme, neljä! Yksi, kaksi, kolme, neljä! Hyvä!
Hyvä!
Yksi, kaksi, kolme, neljä! Yksi, kaksi, kolme, neljä! Jatka!
Noin.
Aamen.
Meidän on parasta nukkua nyt. Huomisesta tulee tiukka päivä.
Täydellistä. Ja nyt, takaisin. Oletko valmis?
Hylätty! Häpeä!
Kaspar Weiss. Kaspar Weiss, viulu!
Tee parhaasi, Kaspar. Anna paras soittosi.
Master Poussin ja suojattinsa, Kaspar Weiss.
Lähemmäs. Tule lähemmäs.
Tämä on siis villikko josta olen kuullut niin paljon.
Munkkien kasvattama orpo.
Jos haluatte mieluummin, voimme kutsua seuraavan.
- Täällä on poika... - Ei, ei.
Kuinka hurmaavaa ajatella että luostari on todella tuottanut jotain...
jotain arvokasta.
Onpa sinulla hieno soitin.
Saanko nähdä sen?
Saanko katsoa sitä, poikani?
Ole hyvä.
Onko se myytävänä?
Antaisin sinulle hyvän hinnan siitä.
- Hän on hyvin kiintynyt soittimeensa. - Siltä näyttää.
- Ehkä soittamisensa jälkeen... - Tottakai, antakaa hänen soittaa.
Saatan ottaa hänetkin. Tule, soita minulle.
Etkö soittaisi jotain minulle? Ole hyvä.
Poussin!
Soita hänelle, poika. Soita.
Monsieur Poussin?
Veljien puolesta kiitän teitä...
anteliaisuudestanne jota olette osoittaneet Kasparille.
Hänellä on mukanaan ne monet ominaisuudet jotka hän on teiltä saanut.
Tein minkä kykenin.
Voisitteko suoda meille kunnian jakamalla yksinkertaisen ateriamme?
Se on kovin ystävällistä, mutta...
vaimoni odottaa minua, koko Wien odottaa minua.
Tietysti, ymmärrämme.
- Minulla on kysymys. - Niin?
- Se viulu. - Niin?
Mitä sille tapahtuu?
Olen pahoillani, luulin että tiesitte.
Tottakai te olitte päällimmäisinä mielessämme.
Kaiken sen ajan ja siihen käytetyn työn jälkeen...
olisi ollut väärin antaa se jollekin toiselle lapselle.
- Niin tietysti. - Niinpä me hautasimme sen yhdessä pojan kanssa.
Hän saa soittaa sillä taivaassa.
Kyllä, aivan oikein.
Lisäksi...
lisäksi näen aikakauden elämässä...
ilon ja työn ajan...
jotka murenevat vuoriin ja meriin, ja aikaan.
Epämääräista, Madame, tiedän.
Mutta näen sen. Olen varma siitä.
Teillä on Lasaruksen sielu.
Kyllä, ymmärrän.
Hyvä, pankaa hänet asialle kun voitte.
Pidämme yhteyttä.
Teidän pitäisi kertoa tarinanne. Selittää sen synty.
Veli, ole ystävällinen, ei hän välitä. Hän tekee vain työnsä.
Mutta jos taivutatte häntä...
- Isä Viktor, hyvää huomenta. - Huomenta.
Tässä on Suzanne. He sulkevat juuri 71. erää. Kuuletteko huutokaupan?
Myyty rouvalle vasemmalla puolellani.
Kyllä, kuulen hänet.
Suzanne, kuinka voin sanoa sinulle kun tahdon...
Jättäkää se minulle, Herra. Kertokaa vain kun haluatte lopettaa.
...Kultaisen Ajan mestariteos. Jos hän antaisi meille ilon.
Olen avuton. Eikö ole mitään mitä voimme tehdä?
Kyllä. Voimme rukoilla.
Tällä kertaa viimeinen tarjous on 250.000 dollaria. Alkakaamme.
Kuka aloittaa? 260.000. Hyvää iltaa, Herra Ruselsky.
270.000 dollaria. Suzanne, puhelin.
280.000. Takaisin teille, Herra. 300.000. Nähdään, Suzanne.
Ja sitten...
saapuu mies elämääsi. Komea mies...
ja älykäs. Hän viehättää sinua lahjakkuudellaan...
ja pahemmallakin. Lyhyesti...
hän on Paholainen.
Mikä suurenmoinen viulu!
- Mitä te haluatte? - Musiikki houkutteli minut tänne.
Niinkö? Ehkä voitte mennä samaa tietä takaisin.
Minä olen isäntänne. Tämä on minun maani.
Ymmärrän. Erehdyin.
Ei meistä tule olemaan vaivaa. Me lähdemme illalla tiehemme.
Ei se ole tarpeellista. Olen varma että voimme järjestää asian.
Anteeksi, Herra. Minun pitää pyytää teitä lähtemään.
Meidät on kutsuttu.
Osaatteko lukea?
Henkilökohtainen kutsu.
Tulkaa sisään.
- Iltaa, Percy. - Hyvää iltaa, madame.
- Pukeutumishuoneessa, lämmittelemässä. - Ei ilman minua, toivon.
Victoria.
Minä tarvitsen sinua.
Tunnen sävellyksen tulevan.
Niin minäkin.
Rouvat ja herrat, saanko huomionne.
Mr. Pope on pyytänyt minua ilmoittamaan että hän esiintyy tänään...
antiikkisen soittimen kanssa joka on peräisin Italialaisesta Koulukunnasta.
joka on inspiroinut hänen kiintymystään viuluun.
Toivon että...
se hillitsee ruokahaluanne.
Herra Paavi, Herra, koska tahansa olette...
- Rakkaani! - ...valmis.
Tahtoisin soittaa teille uuden sävellyksen...
jonka loin aivan äskettäin...
hetkelllä...
jolloin sain inspiraation.
"Kuinka se päätyi tähän? Pyhimykset taivaassa.
Miten se hänelle tapahtui? Taiteilija jota ei voitu estää.
Runoilija, itse asiassa. Mutta murhaaja?
Ei.
Silti peilikuvaa oli vaikea kumota.
Hänen sormensa ja hihansa olivat edelleen veressä, kun hän katseli...
kauhuissaan...
veripilkut näyttivät moninkertaistuneen hänen silmissään...
kuten toukat haisevassa ruumiissa.
Mitä hänestä nyt tulee? Minne hän voi mennä...
ja missä hän piileksisi?
Mahdollisuudet olivat häviävän pienet.
Itse asiassa, hänen mielensä laukkasi jo...
itään jäätyneen maanosan yli..."
- Rakkaani. - "...ja yli jäätyneiden arojen...
takaisin lapsuutensa maanpakoon.
- Minulla on teema jonka tahdon työstää. - "Venäjälle, Kasakkojen kutsu..."
- Se täytyy huomioida. - Etkä näe että yritän työskennellä?
- Sinä olet niin itsekäs. - Minulla on virikkeitä päässäni.
- Etkö näe etten tarvitse sitä? Minä olin... - Rakkaani, älä suutu.
- Oi, kiltti. - Sinä voit vain syyttää itseäsi.
Se on kauneutesi joka vetää musiikkia puoleensa.
Ja kun se tulee...
Minun on soitettava.
Haista paska.
Tätäkö sinä halusit?
"Itä, itä, ylitä jäinen maa...
ja ylitse jäisten arojen takaisin lapsuutensa maanpakoon.
Venäjälle, Venäjälle, hän kuuli Kasakoiden kutsun."
- Frederick. - Rakkaani.
Ainoa inspiraationi.
- Minulla on kamalaa kerrottavaa sinulle. - Kamalaako?
- Pahinta. - Sen täytyy olla tosi kamalaa...
että sinun täytyy kertoa se juuri nyt ja pilata täydellinen hetki.
Jack on tappanut ministerin.
- Se oli onnettomuus. - Ymmärrän.
Hän on lentänyt Venäjälle. Vapaaehtoinen maanpako.
Ymmärrän. Sinä jätät minut.
En ole koskaan ollut siellä. En tiedä mitä kirjoittaisin. Minun on seurattava häntä.
- Minä en voi lähteä. Konsertit. - Minä tiedän, rakkaani.
- Oletko kovin vihainen? - Miksi olisin?
Rakas Frederick, olen juuri käynyt kirkossa jossa Jeffrey kastettiin.
ja olen parastaikaa lähestymässä Rutherfordin Siltaa. Toisin sanoen...
rakkaani, me erosimme kymmenen minuuttia sitten ja olen jo hukassa.
Palaan kirjoittamiseen toivossa että nämä muutaman rehelliset sanat...
...kenties yhdistävät huulemme... - "Rakas Victoria..."
"...Tuo kätesi takaisin värisevälle iholleni."
"Sinä luotat sanoihin ja kirjeiden lohdutukseen tavalla joka ei koske minua.
Joka tapauksessa, mitkään sanat eivät minua vakuuttumaan ettet ole mennyt"
"Vihdoin, rakkaani, Moskovassa vihdoinkin...
ja ensimmäinen iltani oli sanomattoman kauhea.
- Voiko joku kansa olla noin surkeaa?" - "Mitä roskaa tämä on?"
- "Vai johtuuko se siitä ettet ole täällä?" - "En huokaile tuskaasi.
Jos kaikki on niin kamalaa kuten sanot, niin kuuntele neuvoani."
-''Frederick...'' - "Palaa heti takaisin, kihlattuni."
''...rakkaani, minä kaipaan kosketustasi. Etsin edelleen hajuasi vaatteistani."
''Minun olisi pitänyt naulata sinut patjaan kiinni kun minulla oli vielä mahdollisuus.
Niinkuin sinä olet perhonen, olen minä neula."
"Yhteen kirjailtu, sydän sydämeen."
''Victoria, kuuntele. Meidän hetkemme kuolee pois.
Mitä roskaa tämä on? Musiikki on mennyt. Kuten sinä olit perhonen.
Tämä vaikutelma menee ohi, rakkaani.
Oliko kaikki mitä sinulle sanoin...
sekä kaikki mitä voisin koskaan sanoa mahtuu näihin kahteen sanaan.
Tule takaisin, Victoria. Tule takaisin."
Älä kirjoita minulle enää, rakkaani.
Rouvat ja herrat...
kiitos kärsivällisyydestänne ja ymmärtämisestänne.
Valitettavasti, olen juuri saanut ilmoituksen...
että Herra Popeen on iskenyt sairaus...
eikä hän valitettavasti voi olla kanssamme tänään.
Tietysti, me hyvitämme tämän niille jotka niin haluatte...
mutta heille jotka jäävät, haluamme soittaa sovitukseni...
suosituista Englantilaisista madrigaaleista.
"Frederick, rakkaani, olen vihdoin nähnyt totuuden.
On kulunut ikuisuus siitä kun erosimme. Kokonainen viikko ilman kirjeitäsi...
ja minä värisen täällä kuin kukka erämaassa.
En kärsi enää. Luetko yhtä huonosti kuin kirjoitat?
Siinä tapauksessa jäät paitsi tästä uutisesta. Minä palaan luoksesi, rakas...
millä tahansa keinolla, huomenaamuna jos kykenen.
Annatko siinä tapauksessa minulle anteeksi? Hukkaan heitetty aika, typerä itsekkyyteni.
Otathan minut jälleen käsivarsillesi...
ja jokaisella suudelmalla poistat tunnit jotka olemme olleet erossa?
Minä janoan rakkauttasi. Minä kaipaan kosketustasi.
Me emme voi olla erossa. Victoria."
Villi. Mieletön, raaka...
...julma, ei luotettava! - Victoria...
...Senkin lutka muusa. - Kuka hän on?
- Hiljaa! - Victoria, kiltti.
Älä yritä selittää. Ei se ole sinun vikasi.
Tai sinun.
Victoria, kuuntele...
"Älä masennu, Victoria.
Tämä on kirjeenvaihtomme viimeinen sivu.
Kirjoitan vain kertoakseni sinulle suunnitelmastani tehdä itsemurha...
myrkyllä tai hukuttautumalla, en ole päättänyt vielä.
Jätän koko omaisuuteni sinulle.
Minulla on hieman kunniavelkoja, mutta kaikki muu on sinun.
Tee sillä mitä haluat. Sillä ei ole minulle paljoakaan arvoa.
Syvästi katuen, Frederick."
Teen kuolemaa.
Kuolemaa.
Tiedätkö mitään musiikista? Oletteko kuullut Frederick Popea?
Säveltäjä, nero. Ainoa virtuoosi...
jonka Englanti on koskaan tuottanut.
Viiden minuutin päästä myydään hänen viulunsa...
ja jollen pääse sinne teidän ajamisenne tai tämän liikenteen vuoksi...
minä tulen menettämään kalliit kivekseni. Minut kastroidaan.
- Pitäkää kiirettä. - Tuolla se on. Duval's.
- Tämäkö se on? - Niin.
Miksette sanonut minulle?
Minä tarvitsen kuitin.
Hei. Nicholas Olsberg. Olen myöhässä.
- Niin olet. - Ole hyvä, äläkä anna minun unohtaa tätä.
Olsberg, Nicholas. Rekistetöidyin puhelimitse.
- Tarkastakaa uudelleen "Pope Foundation". - Pope?
- Nicolo Bussottin viimeinen viulu. - Siinä se on. Kuitatkaa.
Olkaa hyvä.
...72, niin kutsuttu "Punainen Viulu".
Viimeinen tarjous on 250.000 dollaria.
Ja näin me aloitamme. Ja kukahan haluaa alkaa tarjouksen?
260.000 dollaria. Hyvää iltaa, Herra Ruselsky.
270.000. Suzanne, puhelimessa. 280.00. Takaisin teille, Herra.
Täällä. 300.000 salin takaosassa. Kiitos.
320.000 dollaria. Suzanne, nähdään.
400.000 dollaria salin takaosassa. 400.000 dollaria.
Rakkaani, tule tänne.
Pidätkö siitä?
Oikeus.
Tulee oikeudenkäynti, suuri oikeudenkäynti...
Mahtavan rauhantuomarin edessä. Ja sinut osoitetaan syylliseksi.
Varjelkoon!
Varjelkoon kuumuudelta ja tulelta!
Toveri Chan Gong on saapunut Pekingistä.
Toivottakaa hänet tervetulleeksi, olkaa hyvä.
Toverit, opiskelijat, vallankumous-taistelijat...
Annan teille proletaari-tervehdykseni!
Onnittelen teitä tämän päiväisestä juhlasta...
jonka eteen olette tehneet paljon työtä.
Teidän kulttuuriyksikkönne on tehnyt erinomaista työtä.
Haluan myös kiittää teitä lasten esityksestä.
Se ilahdutti sydäntäni.
Tarina "Kolmesta Sankaritytöstä" oli eloisa oppitunti.
Se tiivisti historiallisen ristiretkemme! Mutta jotkut toimet olivat vähemmän onnistuneita...
ikävä kyllä.
Joskus täytyy opettajan oppia oppilailtaan.
Anna se tänne.
Kapitalistien riisto jatkui vuosisatoja...
silti sen "klassikot" ovat synti!
Ulkomainen musiikki on turhaa ja tyhjää.
Mitä tarkoitetaan "sinfonialla", "konsertto 1, 2, 3:lla"?
Tämä on tyhjää muodollisuutta. Se ei sano ihmisille mitään.
Mitä hyvää on musisoinnissa...
paitsi opettaa ja innoittaa ihmisiä?
- Eläköön Puhemies Mao! - Eläköön Puhemies Mao!
- Kumotkaa kulttuurilaitos! - Kumotkaa kulttuurilaitos!
- Chou Yuan! - Paikalla.
Miksi sinä opetat tällä soittimella?
Toveri Chan Gong, se mitä sanotte, on totta...
Kuuluvammin, kiitos.
Toveri Chan Gong, olette oikeassa.
Länsimainen musiikki on hiomatonta, arvotonta.
Se on totta.
Kaikki mitä sanotte on totta, mutta musiikki jota minä opetan...
Jatkakaa!
Opettamani musiikki on vallankumouksellista musiikia.
- Beethoven, Prokofiev... - Luuletteko niin?
Puheessaan, Toveri Li sanoi...
Toveri Li oli tyhjennetty ja nöyryytetty.
Haluatteko vieläkin mainita hänet?
En tiennyt.
- Olen opettanut vuosia... - Se on ilmeistä.
Me uskomme monien äänten lausuntoon.
- Mitä meidän tulisi tehdä täällä? - Hävittäkää pois tuo vanha roina!
Chou Yuan, te juuri myönsitte syyllisyytenne!
Esittäkäämme haaste Länsimaiselle rappiotaiteelle!
Toveri, saanko sanoa muutaman sanan?
Tietysti.
Opiskelijat, toverit, vallankumouksellinen Punakaarti...
Minä en ole ulkomaisen musiikin asiantuntija.
En ole opiskellut kuten Toveri Chan Gong.
Mutta mielestäni...
ei ole olemassa mitään niin kaunista kuin oma kansanmusiikkimme.
Chou Yuan opettaa myös hu chin'iä.
Eikö hän voisi keskittyä siihen?
Toveri Xiang on näyttänyt viisautensa.
Pankaa tämä samaan sarjaan "vanhojen aarteiden" kanssa!
Kaikkiin ongelmiin löytyy ratkaisu!
Olen varma että sinä löydät ongelmat.
Ja minä olen varma että voit ratkaista ne.
Kuka siellä?
Kuka se on?
Ming! Sinä säikytit minut. En kuullut sinua.
Mikä sotku. Olin siivoamassa.
Mikä tuo on?
Tämä on viulu...
Eurooppalainen soitin.
Euroopastako? Onko se pahasta?
Ei. Viulu on hyvä asia.
Tässä. Katso.
Meidän on opiskeltava ulkomaista musiikkia että voimme edistyä...
...kuten Puhemies Mao sanoi. - Isä kysyi tuletko sinä.
- Hän odottaa. - Kyllä, sano hänelle että olen tulossa.
Niin pian kuin olen valmis työssäni.
- Ming? - Niin?
Mitä sinä näet tässä... älä kerro kenellekään.
Haluan että kuuntelet.
Tämä jää meidän väliseksemme.
Antaa mennä.
Ming? Ming!
- Oliko hän kotona? - Kyllä.
- Tuleeko hän? - Ei. Hän sanoi että hän tapaa sinut.
- Mitä? Eikö hän tulekaan? - En osaa sanoa.
- Miksi et? - Lupasin hänelle pitää salaisuuden.
Mitä sinä sanot? Minä olen sinun isäsi. Sinun on kerrottava minulle kaikki.
Isä, odota!
- Xiang Pei? - Isä, älä!
Xiang Pei, avaa! Se olen minä!
Missä avain on?
Mene.
Hiljaa!
Missä hän on?
Vettä! Vettä!
Hän on mennyt!
Onko tämä hän?
Katso päivämäärää: 1937. Sen täytyy olla hänen äitinsä.
Chou Yuan!
- Mitä sinä haluat? - Ole kiltti, päästä minut sisään.
- En minä ole tehnyt mitään. - Päästä minut sisään.
- Tämä on sinulle. - En minä halua sitä.
Se on sinulle. Ota se.
Se on viulu.
- Viulu. - Minä muistan.
Haluatko sen vai et?
Minä olen vanha mies, mutten hullu. Missä ovat toverisi?
- Odottavatko he ulkona? - Ei tämä ole ansa.
Olen muuttunut. En tarvitse sitä nyt.
- Puhun sydämestäni. - Riittää!
En tarvitse tätä.
Se on toiselta ajalta.
Jos tahdot, voit ottaa sen...
muuten ei halua kukaan.
Haluatko sen vai et?
Minulla ei ole aikaa!
Ei tarvitse riidellä!
Ota se.
Minä kuulun puolueen ydinjoukkoon, ymmärrätkö? En voi pitää sitä.
Minä rakastan kansaa. Ymmärrätkö sinä?
Xiang Pei!
Minä säilytän sen hyvin.
- Mennään syömään. Minä kuolen nälkään. - Menkää vain. Odotan täällä.
- Olen varma että hän tulee takaisin. - Mennään, kaikki yhdessä!
1.950 miljoonaa dollaria.
Ja...myyty rouvalle vasemmalla.
Illan viimeinen myynti, arpa numero 72 kääntöpöydällä tuolla...
ja yön tähti... Missä hän on?
Nicolo Bussottin viimeinen viulu, vuodelta 1681.
- Kultaisen Ajan mestariteos. - Oletteko nähneet sitä?
- En, en vielä. - Jos hän antaisi meille ilon.
Ja tässä se nyt on, arpa numero 72, niin kutsuttu "Punainen Viulu".
- En minä sitä niin muista. - He ovat puhdistaneet sen. Se on parempi.
260.000 dollaria. Iltaa, Herra Ruselsky.
270.000. Suzanne puhelimessa. - Ehkä jos kuulen sen vielä kerran.
280,000. Takaisin teille, Herra. 300,000 hallin takaosassa.
320.000. Suzanne, näen sinut. 340, olette mukana. 380, Herra Ruselsky.
Viimeinen kortti.
- Voi Jumalani! - Rohkeutta, Madame. Ylösalaisin.
Tässä vaiheessa hajaannusta, se taitaa olla hyvä uutinen.
Tunnen...
Tunnen kuinka ilma tiivistyy ympärillä...
kantaen sinua, voimakas tuuli...
ja sitten se lakkaa...
Matkanne päättyy. Ei kysymyksiä. Näen sen.
Tavalla tai toisella, matkanne ovat päättyneet.
Ja tässä on ongelma, kuten aina.
Mutta sinä, sinä olet vahva nyt...
vahva kuin puu metsässä.
Missä hän on?
Yläkerrassa.
Et ole yksin. Joukko kasvoja...
ystäviä ja perhe, vihollisia, rakastajia.
Sinä viehätätä monia ihailijoita...
jotka taistelevat kädestäsi.
Ja rahaa! Paljon rahaa!
Ei, Madame. Älkää pelätkö.
Tässä kortissa näen...
uudelleensyntymän.
- Entä kuinka lehto sujui? - Oikein hyvin. Ajassa.
- Ikävä että joudut lyhentämään lomasi, mutta... - Ei haittaa. Jännittää, itseasiassa.
- Niinkuin jouluna. - Ei tämä vie kauaa.
- Olemme jo arvioineet ne. - Oikein. Pallopuisto.
- Lisäksi minä tahdon että varmistat sen. - Minä teen sen.
- Toinen mielipide. - Olen tehnyt tällaista ennenkin.
En malta odottaa sen näkemistä, itse asiassa.
- Tämä on Herra Morritz, tiedättehän.. - Bon jour.
- Te olette siis asiantuntija? - New Yorkista.
- Tiedättekö mitä teette? - Kyllä, New York.
- Tiedätte mitä teette? - Mitä, kyllä. Minä todella toivon niin.
Nämä Duvalin ihmiset ovat antaneet meille jotain...
kuten Kiinan hallituskin.
- Niin että me tarvitsemme... - Asiantuntijan lausunnon.
- Ei, valaehtoisen todistuksen. - Siksi minä täällä olenkin.
- Näytä minulle se Strad. - Ne näyttävät minusta kaikki samanlaisilta.
Mutta ne eivät ole. Olkaa hyvä älkääkä antako minun unohtaa tätä.
Tuolla.
Tässä se on. Se on kaunis esine.
Sanoisin noin...1683.
- Muistuttaa minua Cobbitt'sta. - Nämä ovat parasta laatutavaraa.
Tuolla noin, ehkä haluatte katsoa...
vähemmän lupaavat esiintyjät, muutamat aivan todella huonoja.
- Siltä näyttää. - No, luulen että jätän sen teille nyt.
Olen pitänyt huolen matkatavaroista. Minulla on autokuski odottamassa.
Hyvä on. Ei tämä kauan kestä.
- Bon jour. - Bon jour, Monsieur Morritz.
- Kaikki on valmiina kuten tahdoitte. - Sama huone kuten aina?
- Sama huone, mutta kerrosta alempaa. - Sitten se ei ole sama huone, vai onko?
Ei, Herra, mutta se on sama kuin se toinen.
- Herra, minulla on viesti vaimoltanne. - Merci.
Huone 2.703.
New York City, olkaa hyvä.
316-2799.
Carrie? Charles Morritz täällä. Minulla on pieni nuuskimisjuttu sinulle.
Cremona. Bussotti. Ottakaa kynä.
Ottakaa tästä kopio sen jälkeen kun olemme tarkistaneet sen.
Sveitsiläinen.
No, tässä ollaan. Tässä on kuva ennen.
Katsokaa kulmia. Ei niin paha. En usko että meidän täytyy koskea niihin.
Hienot vanteet tässä.
Paljon työtä ennen kuin pääsee tähän asti.
Vuosisadan vaihteen alkeistyötä jollain hevosliimalla...
niin minä jouduin laittamaan kaulan uudelleen. Siinä oli suurin työ.
Kaikupohja, kilpi, Uusi alusta, tietenkin.
Mutta runko itsessään on merkittävän hyvä, joten vedän tästä ja lakkaan täältä...
- Ei, ei, ei. - Ei mitä?
Minä sanoin sinulle. Älä koske lakkaukseen.
- Ei tule olemaan helppoa. - Jos on vaikeuksia, niin minä teen sen.
Kuulkaa, huutokauppa on kahden viikon päästä. Minulla on 16 muuta soitinta.
Leroux roikkuu perässäni. Minulla on vielä Stein johon en ole edes koskenut...
Haluan kokonaisen laserkokeen, kaiku, massa...
sekä vielä lakkanäytteen laboratoriosta, okei?
Tämä soitin ei ole tärkein. Jokainen minuutti päivästäni on täynnä.
Hyvä on. Tehdään tämä ylityönä, eikö niin?
- Nämäkö ovat arviot? - Ei minimiarviot myyntiin.
- Se minkä lupasimme Kiinalaisille? - Niin.
Entä nämä?
Ne ovat joitain kiistanalaisia osia jotka haluat ehkä huutokaupata.
Ne ovat huonosti säilyneet ja vaikeasti tunnistettavissa.
- Mitä tuosta punaisesta? - Punaisesta?
Leroux näytti luulevan että se voisi olla Bussotti.
Kyllä.
Se voisi olla, mutta etiketti on peitetty ja lakka on outo...
se on hieman vaikeaselkoinen. Lisäksi pelkään että ilman asiakirjoja...
Niinkö sinä luulet?
"Täydestä sydämestäni".
Etkö ole kuullut Punaisesta Viulusta?
Tietysti. Frederick Pope Bussottista? Tietysti, olen, tarinoita.
- Entä kopiot? - Yksi Lontoossa, ainoa jonka tunnen.
Pitäisi olla jäljennös jonka Pope tilasi.
- Tiedätkö kenellä se on? - Jollain yksityiskeräilijällä.
Luuletko että voisin ostaa sen heidän huomaamattaan?
Huomaamattaan?
No, me tiedämme että meillä on Bussotti. Voin määrittää sen vuoden tarkkuudella.
Meillä on vielä tämä lakka joka ei sovi kuvaan, mutta...
voisimme tehdä vertailukokeet ja saada selville onko tämä jäljennöksen alkuperä.
Luulen että sinun pitäisi puhua työnantajalleni.
Jos se mitä sanot on totta, ihmiset voisivat hieman...villiintyä.
- Minä voin menettää työni tämän takia. - Minä tiedän sen.
Voit mennä jos tahdot. Pärjään minä yksinkin.
Madame Leroux sanoo että hänen pitää saada luetteloarvioinnit tänään.
- Oletko valmis? - Kyllä, ne ovat hotellissani.
Olen tehnyt töitä koko yön.
Onko jotain muuta?
Vaimonne soitti taas.
Sulkekaa ovi, olkaa hyvä.
Kyllä, onko tämä Montrealin Yliopisto?
Niin, saisinko arkeologiselle osastolle, olkaa hyvä?
Hei, tässä on Charles Morritz Duval'sta.
Lähetin teille muutamia lakkaotoksia tiistaina.
Kyllä, halusin teidän erittelevän orgaaniset yhdisteet.
Olen pahoillani.
Saanko johtajalle, olkaa hyvä?
Kyllä, johtaja. Hyvä, oikein hyvä, yhdistäkää hänelle.
Kyllä, tämä on Herra Morritz huoneessa 2.703.
Kuulkaa, haluan tehdä erään asian mahdollisimman selväksi.
En halua että kukaan tulee huoneeseeni. Ymmärrättekö?
Ei siivoojaa, ei minibaarin täyttäjää, ei suklaata tyynylle.
Minä annan henkilökunnalle ikäänkuin vapaata. Ymmärrättekö?
Ei kukaan saa tulla huoneeseeni ennenkuin itse kutsun.
Kiitos.
- Niin? - Selvä.
Se on tulossa. Puhuin juuri Lontoon kanssa.
No, vähän nättiä puhetta, vähän enemmän rahaa. Sinun rahaasi.
Sinun on parasta tehdä ne puhelusi.
Kyllä, niin. Minä myös.
Oikeastaan minulla on joitain ajatuksia.
- Hienoa. -Kyllä.
Minulla on se nauha. Oikein hyvä Strad, eikö olekin?
Minusta se on hieman ahdas.
Hieman kireä.
Minusta se on oikein puhdas ja tarkka.
Tottakai, sitä saakin vain mestari käsitellä.
- Mitä luulette? - 1.7...1.8 miljoonaa dollaria.
- Ei hullummin. - Luota minuun tässä asiassa.
- Mitä muuta sinulla on? - Siinä kaikki. Kiitos että tulitte.
Toivon ettei sinulla ole orkesteria odottamassa.
No, he voivat odottaa. Ei ongelmaa.
Entä tämä tässä?
Ei, ei se.
- Kaunis pieni esine. - Muttei sinulle.
- Haluan kokeilla sitä. - Ei, ei, ei. Älä soita sitä.
- Miksen? - Niin, miksei?
Olen juuri korjauttanut sen. Se on rikkoutuva. En edes tiedä miksi se on täällä.
Minä olen erittäin varovainen. Älä huolehdi.
Niin, ymmärrän mitä tarkoitat. Ei mitään erityistä.
Kuinka sujuu?
Mitä haluat että teen tuon Pope-kopion kanssa?
Otan sen mukaani hotelliin.
Saitpa ainakin vastineen rahoillesi. Tämä on erittäin hyvä kopio. Kaunis viulu.
Ei silti mitään tähän verrattuna.
Tämä on mitä täydellisin akustinen soitin
jonka olen koskaan nähnyt.
Uskomatonta.
Arvelin etten koskaan tulisi löytämään sitä.
Ylivoimaisesti paras...esine, sikäli kun pystyn näkemään.
Tieteen ja kauneuden täydellinen liitto.
Mahdoton esine.
Entä nyt?
Mitä tehdä, kun olet saanut esineen jota olet halunnut...niin täydellisen...
kun se ilmestyy?
- Onko sinulla lapsia? - Mitä?
- Lapsia. Onko sinulla yhtään lasta? - Ei, mutta ymmärrän mitä tarkoitat.
Olisin halunnut tämän lapsen itselleni.
Todellako? Mitä sinä tekisit?
Hajoittaisin sen, katsoakseni miten se toimii.
Ottaisin joitain Eigenbaud-lukuja itsenäisille levyille...
- En usko että sinä ymmärrät. - Kyllä minä ymmärrän. Katso tätä.
Tämä on 1.06 kHz'n malli. Katso tätä vastakäyrää.
Minä puran sen sinulle hitaasti.
Malli 2...
Pysäytä!
-Bon jour, Monsieur Morritz. -Bon jour.
Minulla on teille kirjekuori Montrealin Yliopistolta.
Tässä sanotaan että se on saapunut aamulla kello 7. Olin huoneessani.
- Niin, Herra. - No, miksi minulle ei ilmoitettu?
- Herra, te käskitte että teitä ei saa häiritä. - En postintuojalle.
- En tiennyt, Herra. - Jos posti tulee, ilmoitatte minulle.
- Jos faxi tulee, ilmoitatte minulle. - Kyllä.
Se on tärkeää. Ymmärrättekö? Koputatte ovelleni ja annatte sen käteeni.
- Minä haluan että huomioitte tämän. - Kyllä.
Tämä on työtäni!
Mr. Morritz, olen pahoillani. Teidän on parasta tulla. He odottavat teitä.
Hyvä on.
Mukavaa että tulitte seuraamme. Toivon ettette välitä jos aloitimme ilman teitä...
mutta on kysymys epätavallisista kustannuksista, sekä täällä että toimistossa...
ja hotellissa.
- Tarkistitteko mini-baarin myös? - Se on kortissamme. Me maksamme.
Aloin ihmetellä, niinpä me päätimme tulla alas ja tarkistaa asian.
Ja minun...olette ollut kiireinen.
Pikalähetti maksut ja DNA-testit...
Erittäin epätavallisia toimia. Leroux'lla on teoria.
Kerro onko hän väärässä.
Onko pieni punainen viulumme se Punainen Viulu?
Kyllä. Halusin vain varmistua ennenkuin kerron teille.
- Tämä on suurenmoinen uutinen. - Minä ilmoitan lehdistölle.
Hyvää työtä. Kiitos.
Miksette ottaisi muutaman päivän vapaata ...ennenkuin palaatte kotiin?
Ei. Tätä en unohda!
Hän valehteli! Hän valehteli minulle!
Tiesin sen heti kun näin sen. Ja sanoin sen.
Tämän soittimen pitäisi kuulua minulle.
Kusipää!
63...
56...
51...
Rouvat ja herrat, Duval's...
haluaisi toivottaa teidät tervetulleiksi tähän odotettuun iltaan.
Kiitoksemme Kiinan hallitukselle...
luovuttaessaan meille tämän ihastuttavan kokoelman.
Kiitokset myös Madame Leroux'lle.
joka järjesti ja mahdollisti tämän huutokaupan.
Saanen muistuttaa että myynnin ehdot...
ovat esillä luettelossa.
Ennenkuin aloitamme, on velvollisuuteni tarkentaa teille myynnin ehtoja...
jotka ovat löydettävissänne luettelon etusivulla.
En lue niitä ääneen tällä kertaa mutta huomautan niistä teille.
Nyt, aloitamme numero ykkösellä, esitellen kääntöpöydän oikealla puolellani...
hieno Ranskalainen sello. Ja aloitamme 10.000 dollarista.
10.000 dollaria.
- Onko muuta? - Ei.
- Mikä lentokenttä, Herra? - Dorval.
Meidän on pysähdyttävä kerran matkalla.
400.000 salin perällä. Stradivarius on nyt 400.000 dollaria.
Puhelinta vastaan 420. 450.000 dollaria.
Teitä vastaan, Herra, 500 takaisin etuosaan. 500.
- Odottakaa tässä. Tulen hetkessä takaisin. - Minun täytyy ehkä ajaa korttelin ympäri.
Hyvä on, jos kerran täytyy.
1.000 miljoonaa. 1.100... 1.200 miljoonaa dollaria.
Onko tuo tarjous, Herra? Älkää ujostelko. Hyvä on, sitten otan sen.
1.300 miljoonaa. 1.400...
1.500. Kyllä, Herra, minä sain teidät. 1.600 miljoonaa.
Ette te, Herra? 1.650 miljoonaa.
1.675 miljoonaa dollaria.
- M. Morritz. - Olkaa hyvä, älkääkä antako minun unohtaa tätä.
Puhelinta vastaan nyt. Teitä vastaan, Herra.
1.810 miljoonaa. 1.850.
1.875 miljoonaa salissa.
1.900? 1.900 miljoonaa.
1.900 miljoonaa puhelimitse. 1.920 salissa.
Sain teidät, Herra. Kiitos. 1.940 miljoonaa.
Ette te, Madame. Ei teille kummallekaan.
1.940 miljoonaa dollaria.
- Kusipää. - Minä otan kymmenen.
Haluatteko takaisin, Herra? Onko tuo kyllä? Eikö?
Stradivarius on nyt 1.940 miljoonassa.
Ei teidän, madame. Ei kummankaan teidän.
1.940 miljoonaa dollaria. Teitä kaikkia vastaan salissa.
Onko tässä kaikki sitten? Reilu varoitus.
1.950 miljoonaa vasemmalla puolellani. Alas teille kahdelle.
1.950 miljoonaa. Ei teille, Herra. Ei sinun, Paul.
- Tarjous on nyt 1.950 miljoonaa... - Puhdistitko sinä tämän?
Kuka on vastuussa...?
Anteeksi, minun on saatava viimeinen arpa nyt.
- Mitä täällä tapahtuu? - Anteeksi, mutta meidän on pakko...
Ja...myyty rouvalle vasemmalla puolellani.
- Illan viimeinen tarjous... - Käännä se päälle.
Odota.
- Missä se on? - Merkki!
...Nicolo Bussotti, 1681. - Minä merkitsin sen itse!
- Jos hän antaisi meille ilon. - Liian myöhäistä.
Ja tässä se nyt on, arpa 72, niin kutsuttu "Punainen Viulu".
- Nyt aloitamme. - Kutsukaa vartijat.
Ja aloitamme, ja kuka tarjoaa ensin?
260.000! Hyvää iltaa, Herra Ruselsky.
270.000 dollaria. Suzanne puhelimessa.
280.00. Takaisin teille, Herra. 300.000 salin takaosassa.
320.000. Näen sinut, Suzanne.
340. 340 dollaria edessä. 400 salin takaosassa. 420...
500. 500.000 dollaria. Puhelinta vastaan nyt.
-500? Lopettakaa.
Eikö? Teitä vastaan, Herra? 600.000. 700.000 dollaria.
800,000.
900,000!
Yksi miljoona dollaria, Herra Ruselsky!
1.100 miljoonaa. 1.200 miljoonaa.
Ettekö te, Herra? Madame?
- Oletteko varma? 1.300.000 miljoonaa. 1.400.
1.400 miljoonaa. 500. 1.600 miljoonaa.
- Herra Morritz? - Alas teille kahdelle nyt.
2 miljoonaa, Herra Ruselsky!
Mr. Morritz? Mr. Morritz!
2.100 miljoonaa. 2.200 miljoonaa.
Mr. Morritz!
Anteeksi. Onko tämä se mitä haette?
- Alas teille kahdelle. 2.200 miljoonaa. - Kyllä.
- Takkinne. - 2.200 miljoonaa.
2.300 miljoonaa!
2.400 miljoonaa.
Merci.
2.400 miljoonaa.
Onko tässä kaikki, sitten?
2.400 miljoonaa dollaria.
- Te saatte sen. - Kaikki selvää, sitten.
- Voitteko hyvin, Herra? - Kyllä. Viekää minut kotiin.
Heti paikalla.
Reilu varoitus. Myyn nyt sen 2.400 miljoonalla dollarilla.
Ja...myyty Herra Ruselskylle!
Onnitteluni.
Hei, kulta, minä tässä.
Joo, olen pahoillani.
Niin.
Kyllä. Kyllä, minä halusin, joka päivä, mutta...
Niin, tuli eräs asia, mutta se on nyt ohi, ja olen tulossa kotiin.
Niin. Saanko puhua hänelle?
Hei, kulta. Isä täällä.
Kuinka sinä voit?
Minullakin on ikävä sinua.
Minä tulen kotiin.
Ja kulta? Tuon sinulle jotain todella erityistä.
Madame?
Voitteko hyvin?
Onko kaikki kunnossa?
Kyllä, olen pahoillani.
Teille on näkymiä.
Ei. Minun on parasta mennä. Mieheni.
Tietysti. Menkää miehenne luo.
Kiitos, Cesca.